SERIÁL NETFLIX
Dobré ráno, tati.
Máme 7:35 standardního lunárního času
a oslavujeme 47. den na naší staré, šedé dámě.
Zdraví v pořádku.
Přívod vzduchu…
47. LUNÁRNÍ DEN
…ještě lepší.
Dnes budu sbírat vzorky z kráteru Burrell.
Doufám, že u vás dole je všechno v pořádku a…
Ukončit přenos.
Au! Do prdele!
Au! Kristova noho.
Kurva.
MĚSÍČNÍ STANICE 01
134. LUNÁRNÍ DEN
PRO: TÁTU OD: LUTHERA, S LÁSKOU
207. LUNÁRNÍ DEN
SÓJOVÁ PASTA
406. LUNÁRNÍ DEN
972. LUNÁRNÍ DEN
BLÍŽÍTE SE K HRANICI PERIMETRU
Zamítnuto! Co to má bejt? Pitomej Měsíc.
KRYOGENICKÁ KOMORA HARGREEVESOVÁ ABIGAIL, PO SMRTI
Ty vole, moje hlava…
Ne tak nahlas.
Klausi? Klausi, kde seš?
Jsem tady. Žádnou paniku.
Nikdo by neměl panikařit.
DEBIL
- Pamatuješ… - Ne, ani ťuk.
Nápodobně.
Jo, to byla noc.
To teda.
Vidíš? Já věděl, že v sobě máš kus starého Bena.
Tak teď už nemusíš být taková mrzutá bublina.
Nejsem bublina.
- Benorino. - Neříkej mi tak.
Dělali jsme velký pokroky.
- S čím? - S tvojí rolí drsňáka.
Včera v noci. Pamatuju si to.
Rozevřel jsi svoje kimono, pamatuješ?
A ukázal jsi mi, kdo uvnitř opravdu jsi.
Všechny ty skrývané emoce.
Byl jsem namol.
Jsi dobrý člověk,
ale fakt se snažíš být zlý.
Nesnáším tě.
- To není pravda. - Je.
- Je. Nesnáším tě. - Ne.
Klasický obranný mechanismus.
Odhánět lidi, kterým na tobě záleží.
Přesně jako táta.
Nebylo by na škodu, kdybychom ho trochu lépe poznali.
Překvapilo by tě, kolik v sobě má lásky.
A taky má hotový plán na záchranu vesmíru.
Hotovo! Hotovo dvacet!
No tak! Benori…
Rozevřené kimono, zlato.
Proč?
Co jsem to včera vyváděl?
Luthere!
Gratuluju.
Tohle je prachsprostý zázrak, nic jiného.
Copak by tady někoho napadlo, že zrovna náš Luther
najde někoho, kdo by na něj sáhnul?
Je to opičí panic z vesmíru.
Těžko tomu najít protějšek.
A myslíme si to všichni. Jenom to nikdo nechce říct nahlas.
Přeju ti vše dobré.
Všechno… Nemáš narozeniny. Všechno nejlepší ke svatbě. Opatruj se.
Není čas.
Bez tebe to nezvládnu. Dohodneme se?
S kým to tam mluví?
Co měl ten dědek za lubem?
Špatný sen?
Co tady děláš?
Co myslíš? Přináším jídlo, dítě.
Po včerejších oslavách
tě poctivá snídaně zase postaví na nohy.
Moc si nepamatuju.
- Ještě něco? - Upřímně, mám obavy.
Odkdy ty se staráš?
Připomínám, že nejsem Hargreeves, se kterým jste vyrostli.
Ano, máme stejnou DNA, dokonalý styl a svérázný projev,
ale mohu tě ujistit, že naše životy jsou zcela rozdílné.
A jako jediný střízlivý člověk na svatbě
jsem měl jedinečnou příležitost vidět tvou hádku s Allison.
Sledovat rodinné rozmíšky je smutné.
Rodina.
Co to vůbec znamená?
Rodina jsou jediní lidé, kteří nás zažili
během našich nejnáročnějších zkoušek.
To přece musí něco znamenat.
Proč tohle neřekneš Allison?
Ježiši.
Brzy má termín.
To byl vtip.
Teď i vtipkuješ.
Já jsem ale přišel probrat něco vážného.
Můžu se na něco zeptat?
Je to sexy otázka?
Doufám, že ne.
Nejsi na tátu moc přísný?
Sloane, podívej…
já měl s tátou složitý vztah.
S tím mým tátou.
Lhal mi.
Využil mě…
a já s tím nic neudělal.
Tohle je jiný Hargreeves. Musíš mu dát šanci.
Pardon, dveře byly otevřené.
- Ne, to nic, pojď dál. - Jo.
- Máme tady bordel. - Neomlouvej se.
Pardon.
Chtěla jsem se za vámi zastavit
a omluvit se.
V poslední době jsem strašná ségra.
No, pokud rozdáváš omluvy, Viktor by ji měl dostat první.
Jo, já vím, zajdu za ním.
Propracuju se k němu.
Tak jo. Já ti odpouštím.
Dobře.
Jo, táta svolává na poledne schůzku.
Přijdete oba?
No jasně.
- Chápu, o co jde. - Luthere, má plán.
- Může zachránit vesmír. - Jasně.
Přijď, prosím. Oba přijďte.
- Ne. - Budeme tam.
Výborně!
Tak jo.
Tohle se mi fakt nelíbilo.
Co ti to udělá, když ho vyslechneš?
Ty nemáš ponětí, co dokáže během schůzky napáchat.
Není to ten samý muž.
A ty nejsi tím klukem, kterým jsi byl.
Jsi můj manžel.
A ať se rozhodneš jakkoli, budu po tvém boku.
- Tak jo. - Tak jo.
Reginalde.
Takže víš, proč jsem tady.
Ušetřím ti čas a rovnou řeknu ne.
Absolutně mě tvůj pitomej plán nezajímá.
Rozhodně to není, jak jsi řekl, pitomej plán.
Můžu si přisednout?
Dal bych přednost samotě.
Ale to mám asi smůlu.
Panebože!
Není to zrovna Louis XIII.
Měl jsem i horší.
Je to působivé, že?
Takových možností, jak jsme to mohli podělat.
Tato možnost je alespoň trvalá.
Vlastně se mi ulevilo.
Tentokrát je to konec.
Není žádná Komise, žádný únik.
Žádný život v šílenství
a zoufalé touze vidět známou tvář.
Já viděl takové konce světa, že by ti to vyrazilo dech.
Páni! Reginalde Hargreevesi, nepřestáváš mě překvapovat.
To je útěcha.
Po nějaké době začne všechno splývat.
Nikdy ale nezapomeneš na ta poprvé. První domov a prvotní hřích.
Stále uvažuješ, zda jsi udělal pro záchranu blízkých dost.
A udělal?
Ne, ale doufal jsem, že vy děti mi s tím pomůžete.
A je to tady.
Promiň, Regi. Dostal jsem zprávu z budoucnosti.
Z jaké budoucnosti?
Mé budoucí já mi velice jasně sdělilo,
abych nezachraňoval svět.
Ty jsi vážně arogantní hajzlík, co?
„Budoucí já.“
„Současné já.“
Minulost je stejnou záhadou jako budoucnost.
Už sis jednou zničil život tím, že jsi mě neuposlechl.
Jsi připravený to udělat znovu?
Fajn, zúčastním se tvé pitomé schůzky.
Výborně!
Když mi povíš, co jsi to včera v noci vyváděl v apartmánu Bílý Bizon.
S kým jsi mluvil? Byl to Klaus? Byl to Ben?
Nikdo. Byl jsem sám.
To sis ve svém stavu nemohl pamatovat.
Vyrazíme, abychom nepřišli pozdě na schůzku.
Na tvém místě bych se zvednul.
Vyhrožuješ mi?
Můžeme?
Pětka! Jo!
- Tady ho máme. - Jo!
Ten včerejší proslov!
Dojal jsi mě k slzám, cíťo.
Moc se mi líbilo, když jsi nás popsal jako rodinu svázanou osudem a láskou.
- To bylo skvělý. - Dobrý.
Mluvil ze mě chlast.
Ve dne jste pořád hrozní.
A váš den bude ještě horší.
Seveřané měli sedm spáčů.
Černonožci sedm hvězd.
Jako chlapec jsem slyšel legendu o sedmi zvonech.
Ty příběhy jsou stejné.
Vesnici ohrožuje povodeň, požáry,
či nikdy nekončící noc.
Šaman přivede své učedníky do posvátné jeskyně.
Řekne jim, že když zazvoní na sedm kouzelných zvonů,
vesnice bude zachráněna a všechno bude stejné jako dřív.
Reggie?
Můžeme se od bratří Grimmů
dostat k tomu, jak to souvisí s námi?
V těchto mýtech je pravda.
Nemůžeme popřít, co se teď děje.
Do večera zmizí veškerá existence,
ale ti, kdo provázali dohromady prostor a čas,
po sobě nechali i způsob, jak vše napravit,
pokud by vesmír čelil totálnímu zničení.
Ve vesmíru je portál.
Postavil jsem kolem něj tento hotel
a na druhé straně je odpověď.
A my máme udělat co?
Nakráčet tam, zazvonit na zvony a spravit to?
Pokud přehlédnu sarkasmus, máš vcelku pravdu. Až na Strážce.
- Jaký Strážce? - Takový, co dělá tohle.
- Měl meč. - S tím je potřeba počítat.
Tak a tady ztrácím zájem.
Tady? Já ho ztratila u posvátné jeskyně.
Proč by stavitelé „zadních vrátek“ potřebovali Strážce?
Chrání ho před lidmi s nekalými úmysly.
Správně, Sloane.
Takže k jejich poražení budeme potřebovat všechny.
Ty mu ty kecy žereš?
V čem je Strážce a sedm zvonů šílenější
než cestování časem a zabijáci v maskách?
Tady tě dostala.
Jdu do toho.
Bez tebe to nezvládnu.
Já taky.
Dohodneme se?
Někteří by ale měli zůstat.
Třeba Lila.
Nebo zůstaneš ty a půjdu já.
Ne, tohle je velký úkol, musíme jít všichni.
Vy, mé děti, jste to jediné, co stojí mezi námi a zapomněním.
Můžeme vyrazit?
Budeme hlasovat.
Tohle není demokracie.
Táta rozhoduje.
Souhlasím s Viktorem. Hlasujme.
Svět končí a vy chcete počítat hlasy?
Chceš, abychom riskovali životy, dej nám aspoň čas to probrat.
V soukromí.
- Co kdybychom se za hodinu sešli? - Souhlasím.
- Jasně. - Je mi to fuk.
„Lila by měla zůstat.“ Odkdy za mě rozhoduješ?
- Jen jsem chtěl… - Je to kvůli dítěti?
Samozřejmě, že je to kvůli dítěti.
Půjdu tam a možná umřu.
Ale pokud to vyjde a vše se vrátí do normálu,
chci tě mít s naším dítětem tady.
- Já ale bojuju líp než ty. - Zaprvé to není pravda.
Lilo, tohle není soutěž, jasný? Minule jsme se sotva dostali ven.
Díkybohu, že jsem ty dveře zavřel.
Umíš si představit, že tam s ním zůstaneme?
Nemusím, byla jsem tam.
Fajn. Takže zůstaneš.
Ani náhodou. Jdu tam.
Proč nemůžu mít pravdu?
Aspoň jednou.
Hele, Diego, říkal jsi, že sis vybral mě, ne?
A tohle jsem já. Bojuju, jsem stejná jako ty.
Řekl jsem to, protože jsem myslel, že budeš milá.
Jestli chceš milou holku, hledej jinde.
Viktore, počkej!
Proč? Abys mě zase seřvala?
Včera jsem byla fakt namol.
Nemusíš se vymlouvat. Chápu to.
Nemáš mě ráda. Zničil jsem ti život…
Ne, takhle to… Můžeš toho nechat a vyslechnout mě?
Včera jsi měl pravdu.
Claire a Ray jsou pryč.
Nenávist k tobě mi je nevrátí.
A moje bolest…
mi nedává právo ti ubližovat.
Ale je skutečná.
Musím se s tím nějak vypořádat.
A právě proto…
Pokud něco neudělám, pokud se o něco nepokusím…
bude to celé úplně k ničemu.
Když tu zůstaneme,
zemřeme.
Ale když projdeme portálem, můžeme zachránit vesmír.
Pořád můžeme všechny zachránit.
Mohli bychom hodit naši minulost za hlavu a jít společně dál?
Uděláš to pro mě?
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Ahoj.
Kolik nám zbývá času?
Pár hodin.
Možná míň, možná víc.
Kde je Sloane?
Zaútočila na vinný sklípek před párty ke konci světa.
Takže máte v hlasování jasno.
Budeme rádi, když se přidáš.
Ještě jsem se nerozhodl.
Včera jsem viděl něco, co jsem neměl.
Diego a Lila. Jo, občas to dělají na schodech.
Ne, viděl jsem tátu.
Byl s někým ve svém pokoji. Uzavírali nějakou dohodu.
Než se zeptáš,
nevím, o co šlo, ani s kým.
Mám to celé rozmazané.
My jsme to nebyli.
Včera jsme dělali úplně jiné věci.
Jo, chápu, Luthere, díky za informaci, všichni si včera vrzli.
Ben s někým byl?
Soustřeď se, prosím.
Ten příběh o zvonech? Táta nám neříká všechno.
Zamysli se. Kdy s námi starouš mluvil na rovinu?
Hodnocení výkonu psal nemilosrdně.
- Já dostal vždycky pět hvězd. - Vážně?
Jsem dost starý na to, abych věřil instinktu.
A ten mi říká, že je to past.
Popřemýšlej o tom.
Všem je asi jasné, jak hlasuju já.
Prožili jsme si svoje.
Přišli jsme o lidi.
O figuríny…
Ale jejich smrt musí mít nějaký význam.
Hlasuju, abychom šli s tátou.
Moje slova.
Pojďme zachránit ten zatracenej vesmír!
Pokud ona říká ano,
já říkám ne.
- Je to milý? - To nemyslíš vážně.
Je to jeho hlas, Lilo.
Klausi?
Přikláním se k otci.
Dobře, čtyři ku jednomu.
Viktore?
Hele, chci věřit. Opravdu.
Nemůžu se ale zbavit pocitu, že nevíme, do čeho jdeme.
Nevíme, ale víme, co nás čeká, pokud to neuděláme.
Musíme do toho jít společně.
Viktore.
Jako rodina.
Nemůžeš se pořád ohánět slovem rodina.
To nestačí.
Hlasuju pro ne.
Luthere.
Probírali jsme to se Sloane
a nejdeme.
Chceme strávit zbylé chvíle společně
a ne bojem s chlapem s mečem, zvoněním na zvony a tak.
Takže…
Je to nerozhodně. Čtyři na čtyři.
Zbýváš ty, Pětko.
Viděl jsem budoucnost a ta mi řekla, ať se na to vykašlu.
Hlasuju pro ne.
Je načase přijmout náš osud.
Všichni jste ubohý.
Proč tam nemůžeme jít jen my čtyři?
To by bylo jisté selhání.
Je potřeba sedm členů.
Děti…
nemohu říct, že jsem spokojený.
Je mi však jasné, že vina padá na mou hlavu.
Zklamal jsem vás v dětství a nyní vás zklamávám znovu.
A tím
jsem zatratil celý vesmír.
Pokud mě bude někdo hledat, budu na zahradě…
očekávat konec.
Idioti.
To byla skutečná omluva?
V životě se za nic neomluvil.
Je mi ho líto.
Neboj. To přejde.
A co teď?
Počkáme na konec.
Tak se mějte. Bylo to zajímavé.
Ach jo.
Ahoj, tati.
Krug 1968.
Výborný ročník.
Ano, poslední přípitek se Sloane, než…
Na našem patře je rozbitý výrobník ledu, tak…
Jsi v pořádku?
Tohle je mé životní selhání.
Sedím tady a zírám na promarněná staletí,
a jen proto, že má jiná verze byla nevlídná ke svým dětem.
Poslyš, tati,
není to tak jednoduché, víš?
Je strašně těžké tě odmítnout.
Víš to?
Já ale musel.
Luthere, vesmír se rozpadá.
Ano, já vím, ale to je pořád něco.
Zasvětil jsem ti celý život.
Udělal jsem všechno, co jsi ode mě kdy chtěl.
Teď už ale ne.
To je dobře.
Jsi pozoruhodný muž, Luthere.
Doufám, že i přes mé činy
mi dokážeš odpustit.
Odpustíš?
Odpustíš mi, synu?
Jo.
Jasně.
Děkuji.
Kéž by tvé sebeuvědomění
přišlo ve vhodnější chvíli pro vesmír.
Tomu nerozumím.
- Tati… - Existuje jedno rčení.
Rodiny se scházejí jen na svatbách
a pohřbech.
To první nevyšlo.
Tak teď zkusíme to druhé.
Sloane.
Já vím.
Zrovna, když jsi našel lásku. Je to hrozná škoda.
Ale neboj. Já se o ni postarám.
Ty…
Co děláš?
Jím lupínky. Rekonstrukce mých kroků.
Proč?
Stařík něco tají.
Myslím, že není jediný.
- Co tím myslíš? - Allison se mi omluvila.
Dobře, a to je podezřelé proč?
Včera na svatbě by ze mě nejradši vymlátila duši
a ráno je samá rodina, táta a láska.
V noci se muselo něco stát, ale netuším co.
Nemáme čas.
Bez tebe to nezvládnu. Dohodneme se?
Pětko! Co se stalo?
- Byla to Allison! - Co?
Ne!
Panebože, Luthere.
Co se stalo?
Šel pro led, já nemohla…
Nevrátil se.
Já nevím.
To byl určitě on. Strážce.
Má pravdu. Ať to byl kdokoli, měl dlouhou, zaoblenou čepel.
Jak to víš tak jistě?
V mnoha věcech se nevyznám, v nožích jo.
Děti, co se děje?
Panebože. Luthere.
Kdybychom zaútočili, ještě by žil.
Byla to jízda, děvče zlaté.
Lidi!
Co uděláme s Lutherem?
Došel nám čas, je tu Kugelblitz.
Chodba je jediná šance.
Chtěl jsi zůstat.
Zabili Luthera, jasný?
- Pospěšte. - Nenecháme ho tu.
- Běžte! - Teď, nebo zemřeme.
- Ne! - Ano, musíme jít.
- Pojď. - Rychle.
- Rychle, děti! - Pojďte.
Běž!
- Tak na co čekáš? - Neskončili jsme.
Utíkej!
- Stůj. - Co děláš?
Skvěle jsi mě dovedl zpět k rodině.
Ale za ty starosti nestojíš. Promiň, Klausi.
Tati, ne!
HOTEL OBSIDIÁN
Kurva!
Překlad titulků: Zuzana Matějková